Uppvärmningen hotar skena i väg
Det kan bli upp till fem grader varmare till slutet av seklet, och havsytan riskerar att stiga markant. – Då skulle vi få en helt annan värld att leva i, säger en klimatforskare.
Att det är vi och våra koldioxidutsläpp som främst bidrar till klimatförändringen är nu ett näst intill obestridligt faktum. Det slår klimatpanelen IPCC fast i en rapport som släpptes i går.
Klimatforskarna betecknar de senaste årens planande temperaturkurva som en temporär paus som inte överskuggar den kristallklara långsiktiga trenden: det blir varmare.
De nyaste rönen gör gällande att temperaturen kommer att stiga med 1 grad fram till slutet av seklet även om vi lyckas minska utsläppen fram till 2020. Mer sannolikt avvecklas de fossila bränslena långsamt, vilket ger 2–4 grader varmare medeltemperatur. Och fortsätter vi som hittills riskerar temperaturen att skena i väg med nästan 5 grader.
– Då skulle vi få en helt annan värld att leva i, säger professor Gunilla Svensson vid Stockholms universitet till Hbl.
Klimatforskarna räknar med att regniga områden får mer nederbörd och torra regioner blir ännu torrare. Enligt det värsta scenariot skulle havsytan komma att stiga med upp till en meter.
– I så fall översvämmas låglänta områden i väldigt stora delar av världen, säger Svensson.
Beroende på hur snabbt och markant vi minskar utsläppen kan vi påverka temperaturkurvorna. Det har redan blivit 0,85 grader varmare sedan 1880, och ökningen har varit väldigt tydlig de tre senaste årtiondena.
Till skeptiker som anser att lufttemperaturen inte korrelerar med koldioxidhalten i atmosfären säger Petteri Taalas, direktör vid Meteorologiska institutet och ordförande för Finlands IPCC-grupp, att över 90 procent av överskottsvärmen som jorden absorberat har lagrats i haven. Vattnets värmeutvidgning höjer havsnivån. Den har redan stigit med 19 centimeter på 110 år.
– Glaciärsmältningen har spelat en betydligt mindre roll för vattennivån, säger han.
Arktis kan bli isfritt
Att snötäcket på norra halvklotet och den mångåriga isen i Arktis har minskat är andra tecken på att klimatet redan förändras, låt vara att naturliga årsvisa variationer gör det svårare att se trenden.
- IPCC är en mellanstatlig expertpanel för klimatförändringar som jobbar med FN-mandat. Panelen tar inte fram ny forskning – den sammanställer en helhetsbild av den mest relevanta och aktuella forskningen.
- Klimatpanelen har tidigare publicerat fyra utvärderingsrapporter (1990, 1995, 2001 och 2007). I går kom den första delen av den femte rapporten (med fokus på klimatförändringens bakgrund). Nästa vår ska den följas upp av delrapporter om klimatförändringens effekter och om anpassning till den. Ett sammandrag av alla delrapporterna kommer hösten 2014.
- Utmärkande för den femte rapporten är att den med ännu större sannolikhet än förut (95 procent) fastslår att klimatförändringen främst orsakas av människans utsläpp av koldioxid.
De mer moderata IPCC-scenarierna räknar med att det blir drygt 3 grader varmare, men tilläggsvärmen fördelas ojämnt. På våra nordliga breddgrader skulle det betyda upp till 6 grader högre medeltemperaturer.
– I så fall försvinner sommarisen i Arktis. I synnerhet vintrarna blir mycket mildare och snöfattigare. Nederbörden kommer sannolikt att öka med större risk för skyfall och översvämningar, säger Gunilla Svensson.
Miljöminister Ville Niinistö (Gröna) säger att forskarnas budskap måste tas på allvar.
– Att det kan kännas skrämmande är ingen orsak för att rygga tillbaka eller hoppas att vetenskapens konsensus ska försvinna. Påståendet att det inte lönar sig att göra något så länge alla inte är med är helt enkelt struntprat.
IPCC-rapporten ska fungera som en väckarklocka när politikerna samlas till sitt årliga klimattoppmöte i Polen i november.
– Det finns ingen orsak att misströsta. Nu gäller det att kavla upp ärmarna och få saker gjorda, säger Niinistö.
Ord vägs på guldvåg
Det IPCC publicerade i går – den första delen av panelens femte rapport – är en lättfattlig resumé för beslutsfattare. Den sammanfattar den egentliga rapporten om den vetenskapliga bakgrunden till klimatförändringen. Det är en tjock vetenskaplig lunta, men ingen ny läsning utan resultatet av mer än två års arbete som komprimerar essensen i relevant forskning. Rapportens över 800 författare citerar mer än 9 000 vetenskapligt granskade (peer-review) publikationer.
Under arbetets lopp har forskarna beaktat 55 000 kommentarer som flutit in, för att säkerställa att rätt ska vara rätt och formuleringarna de mest adekvata.
– Visst är vi lite säkrare och har lite klarare uppfattning om diverse detaljer, men i mina ögon är den största skillnaden mot den förra rapporten att vi tydligare betonar med vilken sannolikhet eller säkerhet vi hävdar det ena och det andra, säger professor Veli-Matti Kerminen vid Helsingfors universitet som är en av huvudförfattarna.
IPCC har myntat uttryck som "så gott som säkert" för fenomen som stämmer med minst 99 procents sannolikhet. "Mycket sannolikt" står för minst 90 procents och "sannolikt" för minst 66 procent sannolikhet, och så vidare.
– På den punkten skiljer sig rapporten tydligast från kaffebordsdiskussioner eller lekmannainlägg om klimatet. Allt vi säger uttrycks med en säkerhet som är vetenskapligt fastslagen, säger Kerminen.
Han betecknar arbetspocessen som "öppen men konfidentiell".
Är det inte motstridigt?
– Nej. Allt vi säger har granskats öppet av experter, men vi publicerade ingenting halvfärdigt. Annars skulle vi aldrig ha fått arbetsro.